Kynologické
cvičiště
Slavín najdete v Roudnici nad Labem docela snadno. Asi sto metrů
za dopravní tabulí označující začátek města zahnete doprava
a kamenitá cesta vás zavede mezi zahrádkami až na cvičiště
velikosti fotbalového hřiště. Onoho zářijového slunečného
víkendu jsem měla pocit, že jsem se vrátila proti toku času
alespoň o čtvrt století. Panovala tu atmosféra dob, kdy si kynologové navzájem nic nezáviděli, pomáhali jeden druhému, velký
či dokonce mistrovský závod byl svátkem a příležitostí sejít
se s kamarády, trochu popít a popovídat o psech. Samozřejmě, že
každý chtěl zvítězit. Ale byl to jen sport pro radost.
![](images/mlcak.jpg) |
Jaroslav Mlčák
a Arno Hedaland |
Barbora Lužná
a fena rotvajlera Vanesa Bohemia Ortles |
![](images/luzna.jpg) |
Disciplíny mistrovství jsou sestaveny
ze tří
nejvyšších zkoušek našeho zkušebního řádu. Poslušnost
probíhá přesně podle ZVV3, obsahuje deset disciplín po deseti bodech, maximum je tedy dohromady
sto bodů, kterých snad nikdy nikdo nedosáhl. Bývaly však
doby, kdy řada psů dosahovala výkonů
přes devadesát bodů. Zkouší se
ovladatelnost psa bez vodítka (vlastně chůze u nohy s
obraty), sedni - lehni - vstaň, odložení v sedě za pochodu, štěkání
na povel, plížení (psa), aport šplhem přes bariéru 1metr
vysokou, přičemž činka je těžká 1 kg. Dále překonání vysoké
kladiny oběma směry (s náběhovými žebříky), vysílání psa na 50 kroků do
udaného směru, přivolání psa před psovoda a odložení psa, přičemž
je psovod
v úkrytu. Obtížná disciplína je jistě vysílání do určeného
směru. Pro aport šplhem přes vysokou překážku musí mít pes
fyzické předpoklady, nesmí ho bolet stářím či nemocí klouby.
Snad i pro vysokou kladinu. To by zase neměl trpět strachem z výšek
a závratí. ("Všechno jde naučit. snadno, když to děláte
každý den," vysvětlil nám k našem překvapení česky, mladý horal v lanovce na jednu z vysokých rakouských hor, když
jsme neobdivovali krásu okolní scenérie, ale německého ovčáka,
který nevzrušeně ležel u nohou svému pánovi
a ta mnohasetmetrová výška, v níž se spolu s námi houpal v kabině lanovky, mu opravdu vůbec
nevadila.) Tento poněkud obšírný
úvod do poslušnosti má posloužit k vysvětlení, že se po psovi
opravdu nechce nic zázračného, že takových osm bodů z deseti
možných by mohlo být dosažitelných, jestliže se někdo věnuje
výcvik psa. Nemohu pochopit sedm nul za štěkání na povel (ze šestnácti psů, kteří soutěž
dokončili). Vždyť
štěkání je pro psa stejně přirozené
jako řeč pro člověka. Je to nedostatek vztahu mezi psem a člověkem,
že pes vlastně neví kdy si může dovolit "promluvit"? Nedostatek trpělivosti a vynalézavosti člověka přijít
na to, jak psa k "řeči" přimět? Nebo následky
neustálého napomínání psa, aby štěkotem nerušil? Asi
od všeho trochu. Nulu za vynechání vysoké překážky si
vysloužili jen dva osmiletí psi. Budiž to jejich pánům, v tomto případě výjimečně ke cti. Výcvikově
(tedy z odborného hlediska) je přijatelnější
horší součtový výsledek za selhání ve dvou disciplínách, než známky všeobecně
mizerné. Vezmeme-li si průměry známek po řadě, bylo to
ovladatelnost
8, 5, sedni - lehni - vstaň, 8,13, odložení v sedě
8,69, štěkání 4,13, plížení
7, 25 aport šplhem 6,31, vysoká kladina 5, 31, vysílání 6, přivolání
7, 25 a odložení 10. Celkový
dosažený průměr 71,56; mohl být ještě o něco lepší, nebýt čtyř
celkově až nepochopitelně slabých výkonů.
Stopa A - je
(čistě podle ZVV3) cizí, 1000-1200 kroků dlouhá, minimálně 3 hodiny stará,
dvakrát lomená v pravém úhlu a musí být zpracována do dvaceti minut. Jeden předmět
je v průběhu stopy, druhý na jejím konci. Maximálně dosažitelných
sto bodů je samozřejmě ideál,
který se vidí jednou, dvakrát za
život. Více než devadesát bodů
je už slušný výsledek, kterého
dosáhlo pět psů, šest dalších
bylo v rozmezí osmdesáti až devadesáti, čtyři psi selhali a získali
pouze okolo dvaceti bodů, ten
zbývající do počtu měl 70 bodů.
Průměrný výsledek činil 70,44
bodů.
Stopa B je
podle stopařské "dvojky", ale bez křížení (které by
ji činilo podstatně těžší). Je to cizí stopa 500 - 600 kroků dlouhá,
minimálně hodinu stará, čtyřikrát lomená, z toho jednou v ostrém
úhlu. První předmět je na stopě, druhý ji ukončuje. Rovněž
za ní může být v ideálním případě sto bodů. Dosažený průměr
byl slušný - 82, 94 bodu. Až na tři nevyvedené stopy se všem
docela povedla. Potvrdilo se, že psi nejsou dostatečně procvičováni
na stopách starších.
Obrana na tomto mistrovství republiky je
složena
převážně z disciplín obranářské "dvojky", jen přepadení
při doprovodu druhým figurantem z úkrytu není v našem současném
zkušebním řádu obsaženo. Jsou to zčásti "technické"
disciplíny - průzkum, vyštěkání, prohlídka, výslech a
doprovod, přepad a hlídání dohromady za sto bodů a potom tzv.
"kontrolák" - čili zadržení na
dálku, také za maximálních sto bodů. Přiblížil se jim
jedině vítěz. Průměrných 139, 13 bodu bylo dost slabých.
Ovlivnily ho jistě tři nuly - dvě z nich, kde se pes bál úderu, anulovaly i předešlé dosažené
body v obraně. Třetí nulu dostal pes, který se nebál úderu,
figuranta zadržel, ale pak od něj odešel. V tomto případě mu
podle ustanovení zkušebního řádu zůstalo 85 bodů z předešlých
obranářských disciplín.
Letošní výkony byly, byt' jen v poslušnosti,
přece
jen o poznání lepší než loni, což je mírně povzbudivé.
Nejen příjemné pro letošní účastníky, nebo alespoň pro část
z nich, kteří dosáhli slušných výsledků. Vítězný pes
získal stejný počet bodů jako loňský vítěz.
Stejně šest psů přesáhlo hranici 400 bodů. Přesto budilo letošní
mistrovství naději. Psi byli totiž přece jenom mladších ročníků
narození, takže mohou ve výcviku pokračovat. Všichni se
zdáli být optimisticky naladěni. Sluníčko dodávalo radost a
energii. Organizace klapala jako na drátkách. V Roudnici nad
Labem bylo mistrovství již potřetí. A tak
organizační výbor pod vedením Václava Kejře úspěšně úročil
předešlé zkušenosti. Přejme příštímu ročníku více mladších
psů i více psovodů, kteří se budou zabývat výcvikem podle
našeho zkušebního řádu na vyšší úrovni. Možná by se
mohl najít i sponzor z řad úspěšných obchodníků či výrobců
krmení, který by si vzal na starost
financování přípravy adeptů na účast v příštím ročníku
našeho pětisetbodového mistrovství. Možná by se i někdo věci
znalý (například Václav Schober) nechal přesvědčit, aby přísným
okem dohlédl na přípravu. Ona soutěž podle IPO na stadionu je
sice hezká, ale většinou i drahá záležitost. Zachovejme si
národní zkušební řád a jeho, řekněme, přírodnější
podmínky. Mistrovství republiky k němu patří již několik desítek let. A k
mistrovství zase patří vyšší úroveň.
Zuzana Trankovská
Výsledky těch nejlepších:
1. Jaroslav Mlčák, Arno Hedaland (S 172, P 82, O 194), 448 b.
2. Jiří Radil, Ange Bój-Bój (186+88+170), 444 b.
3. Václav Zpěvák,
Ben z Ajbaku CS (182+66+188), 436
b.
4. Vladimír Souček, Daf z Trucu CS (179+84 +173), 436 b.
5. Jiří Pružina, Dero z Arteru (192+66+162), 420 b.
6. Miloslav Čeněk,
Ax Svojín (189+51+168), 408 b.
(odpovědnost
za veškeré chyby a nesrovnalosti oproti originálu přebírá správce
www.rtw.cz, další informace
naleznete v časopisu Pes přítel člověka č. 11/2000)
Připravila:
Klementová
Hana
![](images/ReliefSm.jpg)