Genetika
Hodnota
psa
(z knihy J. Dostála - Chov psů)
Na olomoucké univerzitě již počátkem
19. století působil J. K. Nestler, profesor zemědělství a přírodních věd, který
zveřejnil r. 1837 rozsáhlou studii s názvem O dědičnosti ve šlechtění ovcí.
Někdy v roce 1836 se konala v Brně velká zemědělská výstava. V té době stála
ovce přibližně 5 zlatých, plemenný beran 50, ale i 300 nebo 3 000 zlatých.
Nejlepším beranem byl na této výstavě uznán beran hraběte Vrbny. A tehdy pan hrabě
položil profesorovi Nestlerovi takovouto otázku: "Můžete mi pane profesore
zaručit, že můj beran bude přenášet svoje vlastnosti na potomstvo? Jestliže ano,
nikdo na světě jej nemůže zaplatit. Jestliže ne, pak má cenu masa, vlny a kostí
"
I dnes, více než jedno a půl století
později, kdy se naše vědomosti podstatně rozšířily, můžeme klást stejné otázky
jako pan hrabě, zvažujeme-li hodnotu zvířat. Nikdo není schopen zaručit, že
žádané vlastnosti budou přenášeny na potomstvo. Znalosti o předcích a genetika
nám však mohou hodně napovědět a pomoci.
Při nákupu štěněte chceme znát
kvalitu jeho předků. Prohlížíme rodokmen a uvažujeme, může-li mít štěně
předpoklady pro splnění našich požadavků. Štěně má rodokmenovou hodnotu.
Potom štěně cvičíme pro výkon - užitek. Hodnota, která vyplývá z jeho
vycvičenosti, je užitková hodnota. Pes nebo fena splnili požadavky
pro zařazení do chovu. V tom okamžiku mají mimo užitkové hodnoty vyšší chovnou
hodnotu, aniž víme, jsou-li schopni tuto chovnou hodnotu v budoucnosti
realizovat produkcí potomstva. Je-li možné hodnotit psa či fenu podle kvality jejich
potomstva, pak mluvíme o jejich plemenné hodnotě. Plemenná hodnota je
tedy pro hodnocení jedince nejdůležitější. Často se výraz plemenná hodnota
zaměňuje za výraz chovná hodnota a opačně, což je nesprávné. Plemenná hodnota
nám dává nejpřesnější obraz o genotypu jedince.
Zdroje informací o
plemenné hodnotě jedince jsou:
1.
plemenná hodnota předků,
2. jeho vlastní užitková a chovná hodnota,
3. užitková, chovná či plemenná hodnota jeho sourozenců,
4. užitková a chovná hodnota jeho potomstva.
Čím přesnější jsou všechny údaje,
tím přesnější je údaj o plemenné hodnotě, tím účinnější je selekce a tím
větší je chovatelský pokrok.
Užitková a chovná hodnota psa jsou
rovněž hodnotami fenotypovými. O takových jedincích víme, jak je hodnocen jejich
exteriér, i když třeba nebyl na výstavě hodnocen vůbec, a jaký jsou schopni podat
pracovní výkon, který od nich jejich majitel, popř. cvičitel, požadoval.
Plemenná hodnota psa udává jeho hodnotu
genotypovou. Kvalita jeho potomstva je srovnávána s průměrem celé populace nebo s
kvalitou potomstva jiného psa a my můžeme s větší či menší přesností hovořit
o
tom, zda je ten a ten pes zlepšovatelem či zhoršovatelem plemene. Na základě
takového hodnocení se pak můžeme dále rozhodnout, budeme-li uvedeného psa využívat
v chovu intenzivněji či méně intenzivně nebo vůbec ho nebudeme využívat. Tím jsme
dosáhli nejvyššího stupně selekce. Přešli jsme ze selekce fenotypové na selekci
genotypovou. Takový způsob selekce a řízení chovu zajišťuje největší
chovatelský úspěch nejen jednotlivým chovatelům, ale významně urychluje
zušlechťovací proces celé populace daného plemene.
Zpracovala: Klementová
Hana
![](images/ReliefSm.jpg)